"Kas kõik, mis näeme, on vaid uni unenäos?" Edgar Allan Poe
11:55. Peaaegu südaöö. Piisavalt aega veel ühe loo jaoks.
Veel üks lugu enne kahtteist... et meid soojas hoida.
Viie minuti pärast on 21. aprill.
Sada aastat tagasi 21. aprillil sõitis Spivey Point'i vetes...
...väike klipper kalda poole.
Ühtäkki rullus kõikjale udu.
Hetkeks ei näinud nad sammugi ettepoole.
Siis nägid nad valgust.
Kaldal lõõmas tuli, mis läbistas keerleva udu.
Nad võtsid kursi tule suunas.
Kuid see oli samasugune lõkketuli nagu see siin.
Laev sõitis karile. Kere rebenes kaheks.
Mast murdus nagu õlekõrs ning laev uppus koos kõigi meestega.
"Elizabeth Dane" lebab koos meeskonnaga merepõhjas.
Nende kopsud soolast vett täis ning pärani lahti silmad pimedusse jõllitamas.
Sama kiiresti nagu ta tekkinud oli, kadus udu ka ära.
Taganes ookeanile ning ei tulnud enam kunagi tagasi.
Aga kalurid ning nende isad ja vanaisad räägivad...
...et kui udu naaseb Antonio Bay'le...
...tõusevad Spivey Point'i vetes lebavad mehed üles...
...et leida lõkketuli, mis viis nad vastu süngele ning jäisele hukule.
Kell kaksteist 21. aprillil.
UDU
On kesköö ning meie nõiduslik tund on alanud.
Eetris on Stevie Wayne, ning jään teiega üheni.
- Kõik on tehtud, Isa. - Aitäh, Bennett.
Mul pole sind homme vaja enne kella nelja, Bennett.
Selge.
- Soovid väikest soojendust koduteele? - Ei, aitäh. Isa, millal ma raha saan?
Ehk tuled homme kella nelja asemel kell kuus?
Selge.
Bennett?
ISA PATRICK MALONE'I PÄEVIK
30. APRILL. KESKÖÖST ÜHENI VALITSEVAD SURNUD. JUMAL PÄÄSTA MIND.
Väljas on 15 soojakraadi.
Olen esimene, kes õnnitleb Antonio Bay'd sünnipäeva puhul.
Täna saime saja-aastaseks.
Ilmaennustaja tahab pidu ära rikkuda ning lubab tänaseks vihma.
Siit näen ainult selget taevast. Arvan, et ennustaja on tööga liialdanud.
Jään siia veel tunniks, et näha, kas tal on õigus.
Ja loodan, et jääte minuga.
Siin idakaldal on üks kutter madalikule jooksnud.
Keskus, siin "Lady Belle Pacific."
Registrinumber 024KL596.
"Lady Belle Pacific" on merekõlbulik. Suuri kahjustusi pole.
Saatke puksiir veerand miili kaugusele Boatel'ist.
Siin KAB, Antonio Bay, Kalifornia.
Kuus minutit kaksteist läbi.
Pole ennustajat veel tabanud, nii et vihma kohta ei oska öelda...
...kuid taevas on täiskuu ning pilvi pole kuskil.
Olen Stevie Wayne.
Kui teil midagi teha pole, mängin siin muusikat terve nõidusliku tunni.
Isegi kui teil on midagi teha, hoidke mul vahel silm peal...
- ...ning proovin sama teha ka teiega. - Olgu nii.
- Kui kaugele sõidad? - Linna teise otsa.
Piisavalt lähedal.
- Saad hakkama? - Jah. Aitäh.
- Lonksu? - Aitäh.
Ma pole kunagi enne hääletanud. Olen lihtsalt ettevaatlik.
- Võin ma sult midagi küsida? - Muidugi.
Kas oled veidrik?
Olen küll. Olen jah veidrik.
Jumalale tänu, et sa veidrik oled.
Viimane oli vastikult normaalne. Võttis mind Santa Barbara's peale.
- Carmel'is tahtis ta minuga abielluda. - Sa ei olevat ju enne hääletanud.
Mitte enne eelmist nädalat.
Oled kolmeteistkümnes, kes mind peale võtab.
- Veidrik ja õnnetu ka veel. - Eks seda ole näha.
Ettevaatust!
- Kas oled kombes? - Kõik on korras.
- Kindel? - Arvan küll.
Mis kurat see...
Kell on kaksteist minutit kaksteist läbi ning siin on Stevie Wayne.
Laseme siit jalga.
Istun kõrgel KAB majakas Spivey Point'is.
Juhul, kui olete unustanud, on 21. aprill ning Antonio Bay'l on sünnipäev.
Selle auks on täna pidustused.
Kui olete liiga elevil, et magada, jääge minuga üles...
...ning leian teile tegevust. Või siis ka mitte.
- KAB. - Tere kallis.
Tere Dan. Mis sul mulle on?
Mõtlesin, et oled äkki üksildane ning mina saan aidata.
Ma pole kunagi üksildane, Dan. Arvasin, et said kell 8 juba vabaks.
Muutsin graafikut, et saaksin pittu minna. Kas oled ka seal?
Kuni saan kellegi teise enda asemel linnaelust loobuma, olen kohal.
- Olen kohal nii päeval kui ööl. - Liiga palju tööd.
Nii juhtub, kui oled raadiojaama omanik.
Kui sa ei ütle, miks helistasid, olen sunnitud kõne lõpetama.
- Tahad millestki rääkida? - Ükskõik millest.
Viieteist miili kaugusel on traaler nimega "Sea Grass".
Ning näen siit udumüüri.
See jääb 25 miili kaugusele, liikudes nende suunas.
Aitäh, Dan. See on kümmet sekundit väärt. Olen nüüd eetris. Tsau.
Ahoi sõbrad. Siin on KAB, Antonio Bay.
Stevie Wayne siin teatega merele.
Soojad tervitused "Sea Grass'i" meestele viieteist miili kaugusel.
Olge ettevaatlikud idast läheneva udumüüriga.
Lõdvestuge lauluga Coupe DeVilles'ilt, mille pühendan just teile.
- Temaga tahaks küll kokku saada. - Nägin teda üks päev poes.
- Ja? - Temaga tahaksid jah kokku saada.
Ta on hull. Ma küll mingit udumüüri ei näe.
Mida sa temast tead?
- Ta on selle majaka omanik. - Seda ma tean.
Ta poeg mängib mu väikse vennaga pisiliigas.
- Ta on ema? - Arvasin, et oled õnnelikult abielus.
- Mitte nii õnnelikult. - Pole seal mingit udumüüri.
Ma näen udumüüri.
Nonii. Mina olen piisavalt purjus. Lähme tagasi.
Kohe-kohe.
Al, tule siia.
- Mine aita teda. - Tule siia.
Mis see oli?
Tulge siia.
Mis see oli?
Generaator.
Mis-mis?
Al.
See kadus. See oli lihtsalt laev.
- Al, kuula. - Ei midagi.
- Kuula. - Kes seal on?
Kes see on?
Al, see on meie kõrval.
See on suur. See on laev.
See on suur laev!
Mis juhtus? Kas tegite püksi?
Kell on 12:43 ning nüüd lasen teile siit KAB-st neli lugu järjest.
Ei midagi peale vee, Stevie.
Chicago'st on igal juhul parem.
KAB.
Mulle meeldis, mis rääkisid, kuid teadmiseks sulle, et sa valetasid.
Udumüür põrutas otse läände ning ilmselt läks laevast täiesti mööda.
Ilmselt mu mõõturid valetavad. Mul näitab, et tuul puhub itta.
Milline udu liigub vastutuult?
- Minu said õnge. - Ma ei usu, et sind tahan.
Oled kõigest hääl telefonis.
Sa oled kõigest hääl raadios. Meist saaks suurepärane paar.
Kui minuga täna õhtust sööd, siis tõestan seda sulle.
Vabandust, Dan. Minu nägemus täiuslikkusest on hääl telefonis.
Olgu nii, saladuslik daam.
- Head ööd. - Head ööd.
Pole paha.
Alustasin nädal tagasi San Diego's. Otse mööda rannikut, viis joonistust päevas.
Kuuga jõuan Vancouver'isse ning kui müün neid viis dollarit tükk, saan rikkaks.
- Võin ma sult midagi küsida? - Muidugi.
Mis su nimi on?
- Elizabeth. - Nick.
- Tere Nick. - Tere.
Kas oled San Diego'st pärit?
Sa küsisid "võin ma sult midagi küsida?" "Midagi" tähendab minule ühte asja.
- San Diego on juba kaks. - Selge.
Pasadena'st. Palju raha.
Pole kunagi olnud võimalust teha seda, mis tahan.
- Mida sa siis tahaksid teha? - Ma ei tea.
Pole hullu. Mina ka ei tea.
Pean selle saama. Võin ma ta ära osta?
See on tasuta.
Kell on üks. Nõiduslik tund on läbi ning mul on aeg lahkuda.
Näeme homme õhtul kell kuus, kui KAB on jälle eetris.
Siin Stevie Wayne, teie öövalgus, soovides teile head ööd.
KAB-IL ON UUS OMANIK
Ema!
Ärka, ema. Vaata, mis ma leidsin.
Andy... Ma armastan sind... Aga vahel oled tõeline nuhtlus.
Muidugi, ema, kuid vaata seda. Alguses oli see kuldmünt.
Siis muutus ta selleks lahedaks lauaks.
- See on üks nendest kordadest. - Aga vaata seda, ema.
Hommikust, Andrew. Oli sul eile õhtul lõbus?
Jaa. Vana hr. Machen rääkis meile tondilugusid.
Kas tänasid pr. Kobritz'it selle eest, et ta sind koju tõi?
Ikka. Ema, kas ma saaksin hamburgeri ja koolat?
- Peale lõunat. - Olgu.
Lähen vaatan veel ringi. Äkki saan seekord kuldmündi.
- Kus kurat ta on? - Väljus eile kell 4:15.
- Siis nägin teda viimati. - Al ütles, et on 7:30 siin.
- Sa ju tead Al'i. Sinu asemel ma... - Kas sa rannavalvesse helistasid, Hank?
Ilmselt tõmbasid nad eile ninad täis.
- Ei, ta ei teeks seda. - Ta teeks kõike.
Al ja mina purjutasime tihti, kuid mitte nii, et poleks osanud tagasi tulla.
Ta on liiga hea meremees, et ööseks sinna jääda ning kellelegi mitte öelda.
- Kõlad nagu ta naine. - Olen lihtsalt sõber.
- Muretsed liiga palju, Nick. - Jah.
Kuhu me lähme?
Ütlen Ashcroft'ile, et ta oma laevaga "Sea Grass'i" otsima läheks.
- Kes on Ashcroft? - Keegi, kes on mulle teene võlgu.
- Kas võin kaasa tulla? - Arvasin, et lähed Vancouver'isse.
Lõpuks küll.
Sherif tuleb oma autoga.
Linnapea ja ta naine tuleb kell 6:45 tuua linnapea loozhi.
Siis peavad kõnet linnapea, sherif ning mina.
- Kas sul mu märkmed on kaasas? - Jah.
Siis süütame küünlad ja alustame rongkäiguga.
Seejärel lähen koju ning kustun ise ära.
Ma peaaegu et kardan vaadata. Nonii...
- Pole paha. Pole üldsegi paha. - Tõeline kunstiteos.
Sandy, ole minuga järgnevad viis tundi viisakas. Ainult seda palungi.
Mõtleme nüüd. Küünlad. Kas sa küünlad tellisid?
- Õudus... rongkäik küünlavalgel küünaldeta. - Kõige eest on hoolt kantud.
- Ja kampaaniamaterjal... Kas sa...? - Allkirjastatud, pitseeritud ja kohal.
Sandy, sa oled vahel tüütu, kuid sa hoiad mind koos.
Aitäh, pr. Williams.
...Spivey Point'is. Kella 1:57-st pole "Sea Grass" raadiosidele vastanud.
Rannavalve alustas otsinguid Watley'st lõunas ümber Arcom'i rahu...
...ning peaks Spivey Point'i jõudma umbes tunni pärast.
Kordan rannavalve teadet.
Otsige kolmekümne jala pikkust traalerit nimega "Sea Grass"...
...mida nähti viimati 15 miili kaugusel Spivey Point'ist itta.
Kui seda laeva märkate, andke rannavalvele koheselt teada.
Nick, võin ma sult midagi küsida?
- Juhtub seda tihti? - Mitte kunagi.
- Kas oled mures? - Jah. See laev võib trikke teha.
Seal.
Kui ma vaid need kõned haigutusteta üle elaksin.
- Ma ei saanud öösel magada. - Olid liiga elevil?
Ei. Al läks eile laevaga välja ja ei tulnud koju tagasi.
- Ta pole ikka veel tagasi. - Pr. Williams!
Helistasin rannavalvesse, kuid nad ütlesid, et tal võis olla mootoriga probleeme.
Nad ütlesid, et ma ei muretseks. Midagi ta eelmisel nädalal kaebas küll.
- Võib-olla peaksid koju minema. - See on viimane koht, kuhu ma minna tahan.
Mu koer hakkas öösel kell 12 haukuma ja ei lõpetanud enne kella 6 täna hommikul.
- Mis juhtus? - Ta urises ookeani poole.
Mis see tähendada võib? Koer läks lolliks ja haukus vee peale.
Kui magama hakkasin minema, kuulsin keskööl kirikukellasid.
Ning mu autoalarm hakkas põhjuseta tööle.
- Tõesti? - See äratas terve kvartali.
Linnas on 100 aastat rahulik ning ühe ööga laguneb kõik.
- Seo see ka kinni. - Al! Tommy! Dick!
Kajut ja juhikabiin on tühjad. Võib-olla võttis keegi nad peale.
- Generaatoris on vett. - Aga tekk on küll kuiv.
See on mu järgmine projekt - Morgantown Road'i kalmistu restaureerimine.
Meie esivanemad on siia maetud.
- See läheb palju maksma. - Ja siis?
See linn peaks oma mineviku üle uhke olema.
Aga kui proovid ühiskonna heaks midagi teha, ei taha keegi sellest osa võtta.
- Anna järgmise kuu koosolekuks tööle hinnang. - Selge.
Sandy, sa oled ainus, kelle suust kõlab "selge" nagu "keri perse".
Selge.
Palvetame nüüd, et ta vintis poleks.
Pole just eriti hea märk.
Isa Malone?
Veel üks halb märk.
Sa vaata kabinetti, ma otsin siitsamast.
- Jeesus! - Vabandust, pr. Williams.
- Pr. Williams... - On sinuga kõik korras?
Pean sulle midagi näitama.
"9. detsember. Kohtusin täna õhtul esimest korda Blake'iga."
"Ta seisis varjus, et ma ei näeks tema nägu."
"Milline kohutav haigus. Ta on rikas mees neetud haigusega."
"Aga see ei takista teda enda ning oma kolooniakaaslaste olukorda parandamast."
Kõik mõõturid on katki.
- Klaasid on puruks. - Meenutab see sulle midagi?
- Eilset ööd. - Su autot.
Termomeeter on katki.
Elavhõbe on -6 kraadi juures kinni jäänud.
Vett siia ei tulnud, kuid midagi kohutavalt külma küll.
"11. detsember. Blake'i plaan on lihtne."
"Ta tahab Tanzier Island'ilt ära kolida ning tuua terve koloonia siia põhjapoole."
"Ta ostis osa oma varanduse eest klipperi nimega "Elizabeth Dane"..."
"...ning palub luba end siin sisse seada."
"Pean tasakaalustama kaastunde, mida selle vaese mehe suhtes tunnen..."
"...ning vastikustunde, et miili kaugusele jääks pidalitõbiste koloonia."
See on seina külge roostetanud.
See oli sisse lülitatud.
- Nad jõid eile kõvasti õlut. - Iga õhtu.
Mis tunne see on?
See on alati ühtemoodi. Tuba hakkab keerlema...
Mõtlen kalapüüki.
Sa käid kalal?
Ainus, mida kalapüügist tean, on see, et peab olema palju ussikesi.
Soolavesi.
Kaks õhtut tagasi oli laev puhas. Vaatasin veel ise üle.
Nüüd on tunne nagu oleks ta vette kummuli keeratud.
"20. aprill. Saime täna kuuekesi kokku."
"Keskööst kella üheni kavandasime Blake'i ja ta sõprade surma."
"Ütlesin endale, et Blake'i kuld aitab meil ehitada kiriku..."
"...ning muuta see väike asula linnaks."
"Kuid see ei leevenda õudust, mida tunnen kaasosalisena mõrvas."
- Ja edasi? - Ootame rannavalvet.
- Palun vabandust. - Mille eest?
Hetkest, mil mind peale võtsid, on kõik viltu läinud.
Kell läks katki, aknad purunevad... See veidrik eile öösel ukse taga.
- See pole sinu süü. - Ma pole selles nii kindel.
Minuga juhtub imelikke asju. Toon ainult õnnetust.
Ma ei usu ei õnne ega õnnetusse.
Ma ei usu eriti midagi...
Ükskord juhtus midagi.
Mu isa oli kalur.
Ta sõitis Whitely rahul traaleriga.
Ühel ööl kui ta tagasi sõitis...
Ta oli rahust kaugel Spivey Point'i juures.
Ta vaatas allatuult ning nägi prikki enda poole kihutamas.
Ta proovis ühendust võtta, kuid keegi ei vastanud.
Tekil ei liikunud miski, kuid laev hoidis oma kurssi.
Mu isa ning kaks tema abilist astusid priki pardale.
Selle nimi oli "Resa Jane."
Kedagi polnud pardal.
Laual oli söök ning kruus kuuma kohvi.
Kruus ise oli aga laua külge roostetanud.
Ja siis hakkas miski mu isale silma.
See oli Hispaanias aastal 1867 vermitud kulddubloon.
Isa korjas mündi üles, pani selle rinnataskusse ning tõmbas luku kinni.
Ta tuli koju ning rääkis meile loo ära.
Kui ta taskuluku lahti tegi, et münt mulle anda, oli see kadunud.
Arvan, et lähen nüüd Vancouver'isse.
"21. aprill. Nüüd on see tehtud."
"Blake järgnes meie valele tulele kaldal ning laev purunes Spivey Point'i karidel."
"Meile oli abiks ebamaine udu, mis rullus merele justkui oleks Taevast saadetud."
"Kuigi Jumalal polnud meie teoga mingit pistmist."
"Blake'i kulla toome homme üles ning andku Jumal meile andeks."
Ma ei suutnud kaugemale lugeda.
Su vanaisa oli osav sõnasepp.
Tänased pidustused on täielik pila.
Austaksime mõrvareid.
Esimene pool, KAB reklaamid ja sissejuhatused.
Muusikat maailma tipust - KAB 1340.
Kolmkümmend kolm.
KAB 1340.
Viiskümmend seitse.
Maailma tipust - imepärane 1340.
KAB, Antonio Bay.
Kolmkümmend üks.
Maailma tipust - imepärane 1340.
KAB pehmed helid, Antonio Bay'st Kalifornias.
Viiskümmend neli. KAB 1340.
Kolmkümmend üks. Surfihelid Antonio Bay'st.
KAB 1340.
Kolmkümmend üheksa. Imepärane 1340, KAB, Antonio Bay'st.
Veel muusikat maailma tipust - KAB 1340.
EST-111-B, duubel kaks.
Maailma tipust - imepärane 1340 KAB, Antonio Bay'st.
- Isa, kust te selle leidsite? - Vanaisa peitis oma patud seintesse.
- Millal te selle leidsite? - Eile öösel, pärast keskööd.
Mis tähtsust sel on?
Samal ajal läks ka ülejäänud linn hulluks.
Ning samal ajal said ka kuus vandenõulast sada aastat tagasi kokku.
Aeg on juba hiline.
Me ei saa sinna enam midagi parata. Kas annate täna õnnistuse, isa?
- Antonio Bay'l lasub needus. - Kas see tähendab, et ei anna?
Võib-olla nii ongi parem.
Me lahkume nüüd, isa. Saab teiega kõik korda?
Helistan Dr. Thayden'ile ning palun tal siit läbi astuda.
Arvan, et võtate seda liiga tõsiselt.
Oleme kõik neetud, pr. Williams... Me kõik.
1340 KAB.
Nelikümmend neli.
Pehmed helid. Imepärane 1340 KAB.
Nelikümmend viis.
Maailma tipust, imepärane 1340 KAB, Antonio Bay'st Kalifornias.